Tidigare i Fringe,..
En storm är på väg, och när den har bedarrat,
så fruktar jag att det kommer att vara lite kvar av vår värld.
De letar efter någon som kan öppna porten mellan universumen.
Det var ett tillslag mot Laston- Hennings Cryonics. De tog allting.
- Alla kryokapslar är borta. - Så de hittade den de sökte.
Minns denna symbolen. Den är dold på deras ledare.
De är så du känner igen honom. Och om de hittar honom,
så finns det ingenting som stoppar dem,
så det är därför som du måste hitta honom först.
En flicka i röd klänning,.. med blommor i sitt hår.
- Vad för sorts blommor? - Jag vet inte riktigt.
Tack så mycket, Mr. Slater. Det kommer.
Ljung,.. Blommorna i hennes hår.
Blo,.. blommorna i hennes hår är ljung.
Jag skulle tro det. Ja. En behållare.
Var nu alldeles stilla. Så lovar jag att det inte gör ont.
- Då syr vi ihop honom. - Vänta,.. Ja?
Vi har aktivitet.
Kod grå, i korridor B.
- Vi har två minuter, kanske tre. - Jag ber verkligen om ursäkt.
Jag skulle helst inte vilja lämna er i detta tillståndet.
Mr. Slater?
Hjälp mig.
Översättning: Dream_Theater.
Special Agent Olivia Dunham från FBI.
De här två männen är konsulenter,..
Peter Bishop och Dr. Walter Bishop.
Vi är här för att utreda inbrottet.
- Och ni är Dr. Bishop? - Ja. Och jag är fullt frisk.
Joseph Slater har varit patient här under de sista 14 åren.
Vid intagningen fick han diagnosen paranoid schizofreni.
Det stod i journalen att han led av vanföreställningar,
falska minnen, och allvarliga humörsvängningar.
Av tillståndets alla klassiska symptom uppvisade han dem alla.
- Tills igår kväll. - Just det.
Och inom en timme efter upptäckten av vad som åsamkats Mr. Slater,
är förändringen i hans beteende inget förutom anmärkningsvärt.
Så enkelt uttryckt bröt två män sig in,
skar ett stort hål i hans huvud och gjorde vad då, honom galen?
Hur otroligt det än låter, så, ja.
Och underligt nog, så hittar vi inga bevis
för att de gjorde något alls med honom.
Mr. Slaters hjärna är i strukturellt hänseende intakt.
Vi körde blodprover, tox-tester, och inget visade något ovanligt.
Vi måste se hans sjukrapport, och även hans personhistorik.
Naturligtvis.
Doktorn, jag skulle vilja träffa patienten.
Dit ska vi gå nu, Walter, för att träffa Mr. Slater.
Peter, vi ska träffa en tillräknelig man.
Jag skulle vilja se honom när han var en patient.
Nej, nej, flickan i den röda klänningen,..
Krysantemum i hennes hår.
Hennes mor odlar dem i en låda på fönsterkarmen.
Och var bor den här lilla flickan?
Rakt över gatan.
Nej, Joseph, det gör hon inte.
- Hon,.. hon flyttade. - Hon var aldrig där.
Vad gjorde du med henne? Vad har du gjort?
Vad har du gjort med henne?
Lämna henne nu tillbaka. Lämna tillbaka henne!
Ta tillbaka henne! Ta tillbaka henne!
Ta tillbaka he,..
Och ni kan inte beskriva någon av männen?
Nej. För att vara ärlig, så minns jag dem knappt.
Mitt första klara minne av igår kväll,
var att jag vände mig från mitt fönster,
och Miss Holbrook stod där, en av sköterskorna, hon var rädd.
Så de skyndade på ned med mig till sjukavdelningen.
Men vad som slog mig var att jag kände mig avlastad,
som om mitt medvetande hade haft vårstädning,
- som om jag plötsligt var,.. - Fri.
Ja,.. Och jag vill minnas att de var,.. tilltalande,..
till och med artiga,.. Men förutom det, inget.
- Jag beklagar. - Ingen fara.
- Något annat? - Nej, inte just nu. Tack.
Okej, isåfall, Mr. Slater, så är er hustru här.
De sa att hon kom och besökte mig två gånger i veckan.
Jag tror mig minnas att jag var hemsk mot henne.
Jag tror att det blir nog bra. Hon är precis utanför.
Han är en man med tur.
Under de 17 åren som jag var på St. Claires, inte ett enda besök.
Walter,..
Jag försökte inte att ge dig skuldkänslor, min son.
Det var bara en iakttagelse.
Walter, har du några teorier
om hur den här mannen helt plötsligt kan vara frisk?
Nej. Inte än, men jag är angelägen om det.
Ett botemedel för galenskap, vilket ni nog kan förstå att
jag har tänkt både länge och ihärdigt på.
- Där är de. - Ser du det där låset?
Kan du zooma in precis där?
Det är ett Lypticro-Crypto. Ett flaggskepp.
Och de där två knäckte det som ett cykellås.
Vilka dessa snubbar än är, så är de antingen väldigt smarta,
väldigt rika, eller har väldigt fina kontakter.
Kan du spola tillbaka den biten?
- Vadå? - Frys det precis där,
när han vänder sig om.
Det ansiktet känner jag igen. Kan jag få sköta den här?
Och lite avskildhet, så skulle jag bli tacksam.
- Känner du igen honom? - Mm-hmm.
- Var känner du igen honom ifrån? - Från Laston-Hennings Cryonics.
Refererar du till stölden av de frusna huvudena?
Ja. William Bell talade om för mig att folket däröverifrån,
de som försökte att döda mig, och som dödade Charlie,
att de letade efter någon.
Belly sa att de letade efter sin ledare.
Men, jag har kammat igenom Laston-Hennings filer,
och försökt lista ut, att av alla huvuden som de tog,
vilket var det huvud som de ville ha?
Jag har studerat de här ansiktena under de två sista månaderna.
Så du försöker alltså att berätta för oss att han
är ett av huvudena som de stal?
Visst. Låt oss anta för ett ögonblick att du har rätt.
Frusna huvud reser sig inte bara och går in på ställen.
Jag menar, de döda reser sig inte från sina gravar
och utför midnatts-hjärnkirurgi.
Nej, det vet jag att de inte gör. Men den här gjorde det.
"Thomas Jerome Newton."
Newton. Vad vet vi om honom så här långt?
Förutom hans namn, inget. Thomas Jerome Newton
var namnet i registret på Laston-Hennings Cryonics.
Men det var ett alias. Det ledde ingenstans.
William Bell sa till mig, att mannen med det märket
skulle försöka öppna en korridor från vårt universum till andra sidan.
Jag förstod att resultatet skulle bli allt annat än åtråvärt.
Exakt hur mycket mindre än åtråvärt?
Global förstörelse,.. Av bibliska proportioner.
Så vad har det att göra med att smyga in på ett mentalsjukhus
för att utföra hjärnkirurgi på en schizofren patient?
Du utelämnar den delen där de uppenbarligen botade honom.
Som ett öppningsdrag, så är det ganska så underligt.
Var befinner sig Dr. Bishop i det här?
Han försöker att lista ut exakt hur de botade Slater.
Om han klarar det, så kanske vi kan förutse Newtons nästa drag.
Nåt kanske finns inte. Jag vet inte vad Newton håller på med,
men jag vet vad jag måste göra. Jag måste stoppa honom.
Mr. Slaters hänvisade läkare var en psykiater vid namn Simon Paris.
Låt oss se om du kan lokalisera Dr. Paris, tack, kära du.
Jag har några frågor om Mr. Slaters medicinhistoria
- före hans intagning på Hennington. - Visst.
- Varför, vad letar du efter? - Vet inte riktigt.
Något som skulle locka fram det illusoriska tänkandet.
- Något? - Något eller någon.
Du menar att du tror att nån gjorde honom galen med avsikt?
Det är en teori.
Sanningen är, det finns ingen bot för vansinne,.. det är en fantasi.
Vägen tillbaka från galenskapen är en kamp.
Bara de med mest tur hittar sin väg,
mer eller mindre, tillbaka till den värld ni lever i.
Och från vad vi såg av Mr. Slater, ja, min enda hypotes
är att han för det första inte var galen.
Det finns ingen Simon Paris i A.M.A:s databas.
Han finns inte med i medlemsregistret.
- Betyder det att han dog? - Det borde det inte.
Även om han hade, så borde det ändå finnas en akt.
Mr. Paris receptnummer finns på Mr. Slaters första recept
när han blev godkänd. Kolla i apoteksregistren.
Varför skulle någon göra det, Walter,.. göra någon galen?
Av många orsaker. Det skulle tex göra dem oemottagliga för förhör.
Enligt det här, så för 14 år sedan,
så skrev Dr. Paris ett obegränsat recept
med mediciner till Mr. Slater. Inget avslutningsdatum.
Det här var intressant.
Och under samma vecka, så skrev han ut samma recept
- till två andra patienter. - Under samma vecka?
På två andra sjukhus. Jag ringer Olivia.
Och när jag vaknade, så kändes det som om jag hade varit
ute och druckit kvällen innan. Bara att kvällen varade i 14 år.
Det står här att du led av
en allvarlig form av abnorm tvångsstörning.
Ja, tvångssyndrom kallar de det för.
- Du är besatt av nummer. - Bara ett, faktiskt,.. 28.
Jag ser det överallt, och hör det överallt.
Jag får aldrig det ut ur mitt huvud. 28, 28.
Och sen, i Tisdags morse, så vaknade jag upp, och det var plötsligt borta.
- Plötsligt, så var jag fri. - Och läkarna har ingen förklaring?
Oss emellan, så tror jag att det är därför som de behåller mig här.
En av dem hoppas förmodligen att få ihop ett papper av det.
Så, vad har det här med FBI att göra?
Vi vet inte riktigt. Kanske inget alls.
Men skulle du ta illa upp om vi tog en titt på ditt huvud?
- Mitt huvud? - Det borde bara ta en minut.
Finns det nånstans där du kan sätta dig?
Ursäkta mig.
- Vad letar ni efter? - Det finns här.
Ett nytt ärr, men det finns inga stygn.
Ser mer ut som ett märke från en kirurgisk laser.
Jag förstår inte. Vad då för något ärr?
Vad är det som ni säger har hänt med mig?
Mrs. Crampton, hade ni några besök under er vistelse här?
Min make, och min son.
Men läkaren som överlämnade er då,.. Dr. Paris?
Nej. Aldrig.
Jag såg bara honom några gånger innan han skickade hit mig.
Men det var Dr. Paris som gav er diagnosen tvångssyndrom, visst?
Åh, nej. Han såg mig för en lätt depression, efter barnafödandet.
Han sa att jag behövde vila mig några veckor och skickade hit mig.
Tvångssyndromet bara satte igång en dag.
- Hur går det? - Det borde fungera,
men vi tog det för lugnt med att komma till Slater.
Det första provet dör. Närings -badet håller det inte vid liv
i mer än fem timmar till. Sex om vi har tur.
Isåfall får vi sätta fart.
Tredje patienten, Stuart Gordon. Precis som Mrs. Crampton.
För 14 år sen remitterar Dr. Paris honom till ett mentalsjukhus
med den psykiatriska motsvarigheten av en hosta,
vilket sen utvecklas till en fullskalig schizofreni.
För två dagar sedan, så tillfrisknade han mirakulöst.
Tydligen, så trodde Mr. Gordon
att han var skådespelaren Sydney Greenstreet
och gick runt och citerade Casablanca.
- Det var lustigt. - Vad då?
Han liknar Peter Lorre mycket mer. Det var ett skämt.
Hela mitt liv, så har jag kunnat förstå vad som driver människor,..
Deras känslor, som girighet eller avund eller hämndlystnad.
Men Newton,.. De här människorna vi har emot oss,..
Hur ska jag kunna bekämpa det som jag inte förstår?
Olivia, jag vet att du tror att du är ensam i det här.
Kanske, så är det på grund av vad Bell berättade för dig.
Eller kanske så är det bara din personlighet.
Men det här är inte bara din strid.
Det var Olivia. Stuart Gordon är precis som de andra.
För två dagar sedan, så vaknade han upp fullt frisk.
Han har ett färskt ärr på baksidan av huvudet.
Jag måste ha missat något.
När mottog Mr. Slater en organtransplantation?
Förlåt?
Ja, en av medicinerna som Dr. Paris skrev ut
är Sirolimus,.. det är en anti-avstötningsdrog.
Och den ges enbart till organtransplanterade patienter.
Den är totalt värdelös för en paranoid schizofreniker.
Det antyder att inte bara har Dr. Paris försvunnit,
utan även är en kvacksalvare!
- Om inte han är ett geni. - Vadå?
Organtransplantationer. Den mänskliga hjärnan.
Åtminstone, en halv. Men som död är den värdelös,
för att när man avlägsnar hjärnvävnad från en levande kropp,
så kan man hålla den vid liv en kort stund
i en näringsvätska. Men slutligen så dör den.
Det är ett problem som jag har försökt att lösa många gånger
- utan att lyckas. - Hålla en människohjärna vid liv?
Det är väldigt svårt. Ni förstår,
det räcker inte med att bara ge den blod och syre.
Utan man måste även ge den elektrisk stimulans.
Men Dr. Paris fann en lösning.
Han förvarade hjärnvävnaden inuti en annan hjärna.
Nu hänger jag inte med. Vilken hjärnvävnad?
Våra mentalpatienters.
Mr. Slater, Mrs. Crampton, och Mr. Condon.
- Gordon. - Dessa är några år gamla.
Men ser ni den lilla missfärgningen här?
Normalt sett så skulle det tolkas som ett maskinfel.
Men detta är inget maskinfel. Utan det är främmande vävnad.
Det var därför som alla tog anti-avstötningsdroger.
Så operationerna som Newton utförde,..
Han avlägsnade transplanterad hjärnvävnad.
Och min hypotes förklarar patienternas vansinne.
Placera vävnaden från en person i hjärnan på en annan är,..
Det,.. det är som att sätta en motorcykelmotor i en bil.
Helt enkelt inkompatibelt.
Javisst, för att värdens intellekt finner inget sätt
att behandla den nya informationen på.
Därav, den mentala stressen. De falska minnena, illusionerna.
Men så fort man avlägsnade den främmande vävnaden,
- så mår de bra. - Precis.
- Agent Farnsworth. - Hej, detta är Doktor West.
Ni bad mig att kolla om vi hade någon information
om Dr. Paris på vår inrättning, och det hade vi inte.
Åh, men okej.
- Och, tack för att,.. - Jag var inte klar.
Vi kollade även med några av våra anslutande inrättningar.
Jaså?
Men, det kvarlämnar bara ännu fler frågor.
Varför skära ut nåns hjärna och förvara den i andra människor?
Och vems hjärna är det?
Det är ju förstås en bra fråga.
- Och jag har ingen aning. - Peter,..
Kan jag,.. få tala med dig ett ögonblick?
Walter, du sa att du aldrig hade några besökare
under din tid på St. Claires, inte sant?
Det stämmer.
Enligt deras journaler, så besökte Dr. Paris dig
vid sex separata tillfällen.
- Kan jag få se på ditt huvud? - Okej.
Det är där. Det är annorlunda. Det är äldre. Men,..
Där finns definitivt ett ärr.
Från ditt kort att döma, så ser jag att du har genomgått
den här proceduren förut, faktiskt åtskilliga gånger.
Detta är ingen bra idé, Peter.
De här MRI-maskinerna har magneter som sliter metallen ur patienterna.
Och jag har det där spårchippet implanterat i min hals,..
GPS-angivaren,.. Jag,..
Du har absolut inget att oroa dig för,..
för den är gjord av silikon. Och du vet likaväl som jag,
att den inte kommer att påverkas av maskinen.
Kanske lite Valium hjälper.
Jag tar inte så mycket Valium. Det var en bra idé.
Jag,.. kan jag få en 50 mg, tack.
Men, det,.. det är en rätt så hög dosering.
- Jag har en rätt hög tolerans. - Okej.
- Det kommer att gå fint. - Jo,..
Det är ett rutinförfarande.
Och Valiumen tar hand om all klaustrofobi du kanske upplever.
Det är inte klaustrofobi jag är orolig över, Peter.
Vad tror du att den där mannen gjorde med mig?
Det vet jag inte, Walter. Men det ska vi ta reda på, okej?
- Är du okej? - Ja,..
Ja, Walter ville stanna kvar i krokarna och vänta på resultaten,
men det finns Walter på droger, och så finns det Walter på droger.
Jag fick Astrid att ta hem honom.
Såg du uttrycket i hans ansikte när vi talade med Mr. Slater?
Hur tror du att det är för honom,..
Som önskar han kunde vrida tillbaka klockan till innan han blev galen?
Han är precis tillräknelig nog för att inse vad han förlorat.
Jag vill inte låta okänslig, men efter vad jag vet om din far,..
Så att han blev galen gjorde honom till en bättre människa.
Det gjorde sannerligen honom till en bättre far.
Jag skulle ha besökt honom på St. Claires.
Jag tycker att du kompenserar för det nu.
Jag har granskat skannbilderna av er fars hjärna.
- Och? - Ni borde ta en titt.
Jag har aldrig sett något liknande.
Tre ärr, alla på samma sida i den vänstra tinningen.
De här insnitten går hela vägen ända ner i den grå substansen.
Jag förstår inte.
Walter fick ingen hjärnvävnad implanterad.
- Han fick den borttagen. - Ja, från hippocampus.
Och så vitt jag kunde se,
så skulle det inte finnas nån medicinsk orsak för det.
Och vad gör den,.. hippocampus?
Den kontrollerar våra hämningar, hjälper oss lagra långtidsminnet,
och bidrar till vår känsla av rumslig medvetenhet.
Doktorn, har ni skannbilderna på de andra tre patienterna?
Javisst.
- Vad tror du? - Lugna dig en sekund.
Det här är biten som de placerade i Slater.
Titta,.. den passar perfekt.
Jag tog för mycket Valium. Förvirring, yrsel, illamående.
Jag tror att jag måste ha missbedömt min dos.
Kanske skulle vi ta dig till ett sjukhus, Walter.
Jag vill inte åka till något sjukhus.
- Jag behöver Violet Sedan Chair. - Walter, du låter inte vettig.
Kära du, Violet Sedan Chair, det är ett band.
Deras debutalbum,.. hjälper mig alltid att tända av från valium.
Den finns i labbet. Vi borde gå,..
- Walter,.. - Nej, du, du får köra.
Jag kanske spyr i din bil.
Du kan väl stanna här och vila dig medan jag hämtar den?
- Okej. Det kanske är bäst. - Jag är snart tillbaka.
Det måste vara Paris. Han måste ha avlägsnat bitar av Walters hjärna.
Men varför det? Och,.. och varför bevara dem?
För minnet. Hippocampus,.. Minneslagring.
Bell sa till dig att Newton ville öppna en dörr till andra sidan, va?
Men, vi vet redan att Walter har gjort det. Han minns bara inte hur.
Därför minns han inte. Han fick bokstavligen minnet borttaget.
Sällan,.. Men hur läser isåfall Newton dem?
I teorin, så skulle han inte kunna det.
Och i teorin, så skulle han också fortfarande vara ett fruset huvud.
Så i avdelningen för att göra
omöjliga saker möjliga, vad skulle han behöva göra?
Han skulle vara tvungen att,..
implantera minnena till en hjärna som kunde tolka dem.
Walter.
Hallå?
Astrid, var är du och Walter? Jag åker till labbet.
Han är i ert hus. Han skickade mig för att hämta ett album.
- För hur länge sedan? - Fem minuter sen.
Du måste åka tillbaka. Walter är i fara.
Jag är på väg.
Lugn nu, agent Farnsworth.
Du behöver ju inte väcka hela kvarteret.
Hallå, Dr. Bishop.
Peter. Han var redan borta när jag kom hit. Jag är ledsen.
Peter, jag skulle inte ha lämnat honom.
Det är inte ditt fel. Du visste ju inget.
Jag har en idé. Förra veckan när Walter försvann,
så gjorde han precis vad man förväntar sig att Walter bör göra.
Han implanterade ett spårningschipp i halsen
så att vi skulle hitta honom,.. om han försvann.
Han kan inte ha hunnit långt. Nu ger vi oss iväg.
Var bara stilla, tack. Detta gör inte alls ont.
Ursäkta mig, men känner vi varandra?
Ja, snart så.
Detta är lite lugnande, så att du kan slappna av.
Jag har redan fått en 50 milligrams Valium.
Då kommer du att gilla det här.
- Dunham. - Dunham, var är ni?
Vi är två kvarter söder om Boylstons T-korsning.
Bostonpolisen skickar en grupp.
Jag vidarebefordrar dem till ert läge.
Fortsätt bara. Fortsätt och ta nästa du ser till vänster.
Den mänskliga hjärnan är ett fascinerande organ.
Fast inte stationär. Urtagning skadar ett område.
Det dirigerar om kopplingarna och utvecklas i nya banor.
Och, att lista ut var de gamla fanns kan vara väldigt svårt.
Ta nästa till vänster.
Här. Han är här nere!
Iväg, gå! Skynda på!
Walter!
De hittade chippet.
Jag tänker visa dig en serie av bilder.
Och när du ser en bild, vill jag att du talar om för mig
vad det första är du tänker på.
Det finns inga korrekta eller felaktiga svar.
Men var snäll och säg sanningen. Om inte kommer jag att veta det.
Du använder associationer för att kartlägga min hjärnfunktion,
och för att lokalisera mina neurala banor.
- Försöker du fixa till mig? - Tyvärr inte.
Tala om vad du tänker när du ser det här.
Min första termin med organisk kemi.
Min labbpartner och jag brukade sitta och sniffa bensinångor.
Hmm. Peter.
Peter.
Peter,..
Förlåt mig. Jag vet att det här är svårt.
Det fungerar inte. Han gör inte kopplingarna.
- Ska jag omkalibrera maskinen? - Nej, nej, nej.
Vi måste hitta nåt kraftfullare för att stimulera hans minne.
Naturligtvis. Människans minne är sensoriskt baserat.
Endast synförmågan är inte den starkaste utlösaren.
Ljud och lukt fungerar faktiskt bättre.
Vi behöver,.. en tillbörlig miljö.
Okej, Walter sa att hjärnvävnad inte kan överleva så länge
utanför människokroppen.
Vilket betyder att de måste vara nära.
Vi har höjt beredskapen på vartenda sjukhus,
akutmottagning, och öppenvårds -mottagning i Bostonområdet.
Vi har även ringt veterinärer.
Under antagandet att de behöver ett sjukhus för att slutföra proceduren.
Med deras teknologinivå, så kan vi inte veta säkert.
Det är en början, och om vi har fel, så måste vi bli kreativa.
Flickan i den röda klänningen. Hur kunde jag missa det här?
Flickan i den röda klänningen,
28, 28, Sydney Greenstreet.
Dr. Paris patienter, de hade allihop tvångstankar.
Slater orerade alltid om flickan som bodde tvärs över gatan,
den som vi visste aldrig existerade. Hon existerade.
Hon bodde tvärsöver gatan från mig när jag bodde i Cambridge som grabb.
Hennes namn var Sydney. Hon bodde på 2828 Green Street.
Så de var Walters minnen.
Precis. Minnen handlar bara om,..
handlar bara om omgivningar, alltigenom associationer.
Varje gång som Walter ber,.. om en bit mat eller musik,
eller konst försöker han att återskapa ett ögonblick i tiden
- som hjälper honom att minnas. - Vilket framkastar vad då?
Det vet jag inte,.. jag vet inte.
Men om de försöker få honom att minnas
hur han kunde bygga en dörr till den andra sidan,
så kanske de,.. Kanske de tar honom till
platsen han gjorde det på.
- Reiden Lake,.. Sjöhuset. - Nej, nej, nej.
Nej, det var där han öppnade dörren, inte var han tänkte ut det.
Denna platsen ser bekant ut.
Förra gången jag var här, så var det en annan årstid.
Och löven föll.
Ja, den här platsen existerar i bägge världarna.
Fast på min sida, så dog träden för länge sedan.
Och samma sak dödade gräset. De kallar det för Pesten.
- Det är ju fruktansvärt. - Ja, det är det, inte sant?
Smith håller utkik, och jag har tagit hand om allt annat.
- Ni är säkrade. - Utmärkt.
Dr. Bishop, jag kan se vilka områden i er hjärna som förstår
datan som finns lagrad i de här köttstrimlorna.
I en perfekt värld, så skulle jag helt enkelt stoppat tillbaka dem,
men jag skulle aldrig vilja att ni gick igenom en sådan grym process.
Men detta är det enda sätt på vilket vi kan återkoppla
de här bitarna av er hjärna.
- Förbindelsen är klar. - Sådär, Dr. Bishop,..
Ni vet väl var ni befinner er, eller hur?
Naturligtvis. Det här är mitt hem.
- Det fungerar. - Var är min fru? Var är min son?
- Ni drogade mig. - Ja. Och nu,..
så har jag en fråga till er. Ni byggde en gång en dörr,..
En dörr som lät er gå mellan världar.
Berätta hur ni gjorde det.
- Hur är det på er sida? - Värre, har jag hört.
Jag vet varför ni byggde den, dörren. Jag vet vad ni förlorade.
Och, tänker ni nu låtsas att ni är villig att förlora honom igen?
Seså, berätta nu om dörren.
- Vi har sällskap. - De är här.
Det är lugnt. Vi är klara. Vi fick det som vi behövde.
Mina ursäkter, Dr. Bishop.
Walter! Walter. Walter.
Kan du höra mig? Walter! Walter, kan du höra mig?
- Walter! - Hej, min son.
Kan du hjälpa mig?
Det är okej. Jag,.. Jag är från FBI.
De gav sig precis iväg. De gick ut där bak!
Stanna! FBI!
Kom ut därifrån.
Kliv sakta ned. Håll dina händer synliga.
Om du så mycket som rycker till,
så kommer du inte ens att ha ett huvud kvar till att frysa.
- Är det mina? - Jepp.
Min hjärnvävnad, Peter... Den dör.
Vad som än fanns där,.. så är det minnen jag aldrig återfår.
Det är ingen fara. Du behöver dem inte.
Hej, min son.
- Hejsan, min son. - Walter? Åh..! Walter!
Hallå, Walter, titta på mig. Walter!
Jag tror att det är nåt som ni borde veta.
Det är angående Walter Bishop.
Han kommer att dö om ni inte gör precis som jag säger.
Jag injicerade honom med ett neurotoxin,
och om han inte får motgift inom fyra minuter så dör han.
Kalla det en säkerhetsanordning för att försäkra min flykt.
Du bluffar.
- Hej, det är jag. - De har gjort nåt med Walter.
Jag vet inte vad, men jag tror att han kanske är förgiftad.
- Hans puls den ökar. - Vad gjorde du med honom?
Fråga honom om han ser ett medicin-kit som jag lämnade.
Olivia, du måste komma tillbaka hit.
Snälla! Snälla, jag behöver din hjälp.
Okej, Peter, hör nu på. Kan du se något medicin-kit?
Ja, det finns ett här på bordet. Varför det?
Det finns 3 sprutor i kittet.
Injicerade i rätt ordning, så neutraliserar de toxinet.
- Tala om det. - Åh, nej, nej, nej.
Inte än. Ni har runt två minuter på er tills Dr. Bishop dör.
Rent allmänt, så skulle jag räkna ungefär 40 sekunder
tills du når honom. Ge mig nu din mobiltelefon.
När jag hör att du kommer in i huset,
från Peters telefon, så ska jag säga hur du ska göra.
Du är galen om du tror att jag tänker låta dig löpa.
Olivia, snälla du, jag behöver din hjälp.
Jag tror att han är döende. Åh, Gud, Walter. Walter!
Valet är ditt. Du kan få mig,.. eller Walter Bishop.
En minut, och 45 sekunder. Kom igen nu, Olivia.
Olivia, snälla, du måste komma tillbaka.
- Jag behöver din hjälp. - Gör ditt val,..
Mig eller Walter Bishop.
Dra åt helvete.
Ge mig din mobil! Okej, ditt jävla svin.
- Har du medicinkitet? - Jag har det.
- Okej, berätta nu hur man gör. - Blå, gul, röd.
Okej, blå, gul, röd.
Och, Olivia, nu så vet jag hur blödig du är.
Peter,.. jag har en fruktansvärd huvudvärk,..
och ett plötsligt sug efter kycklingvingar.
Han hade rätt. Jag gjorde ett emotionellt val.
Jag valde min vän över mitt ansvar.
Och vi vet inte om Walter gav Newton ritningarna till dörren.
Walter minns inte och vävnaden som Newton extraherade är död.
- Och Dr. Paris? - Inget. Han försvann.
Så allt vi har är fler frågor. Jag menar, vem är Paris?
Och hur kunde Newton veta om Walters minnen?
Och varför lät de Walter leva?
Jag misstänker att det är så här det kommer att bli.
Ju fler svar vi får, desto fler frågor leder det till.
- Vi fick inte några svar. - Klart att vi fick.
Vi har gett vår fiende ett namn, och ett ansikte. Det är något.
Och du räddade Dr. Bishops liv. Det är också något,..
för raka motsatsen till vad du tror,
så gjorde du ett rationellt val, och inget emotionellt.
Om du hade tagit Newton, eller kanske till och med dödat honom,
så skulle det ha varit slutet på det här.
Men det finns bara en Walter Bishop,..
och vi lär behöva honom innan det här är över.
Var inte så hård mot dig själv. Vi kommer att behöva dig också.
De vill bara försäkra sig om att allt är som det ska.
- Jag vet. - Jag skulle besökt dig, Walter,
- medan du var på St. Claires. - Men det gör inget, Peter.
Hade du det, så hade jag nog inte kommit ihåg det iallafall.
Jag är utanför om du behöver mig.
- Han är klar, Dr. Paris. - Och hans system är helt rent?
Inget smärtstillande, eller antidepressivt?
- Elektroderna är på plats. - Utmärkt.
Hallå, Walter. Känns det bra?
Bra? Jag är rädd, Belly.
Jag önskar att det fanns nåt annat sätt.
Men det som du har uppnått,.. är helt enkelt för farligt.
Men om vi nån gång måste åka tillbaka?
Oroa dig inte. Ditt minne,..
det placerar jag på ett ställe som bara jag kan hitta.
Lyssna nu på mig, Walter.
Du skapade en dörr till den andra sidan.
Jag vill att du ska tänka på den dörren.
Översättning: Dream_Theater.